Československá literární komunita
Tak jako generace autorů před vámi, publikujte svoji psanou tvorbu. Podělte se o svoje názory a sbírejte zpětnou vazbu na svoje díla. Inspirujte se a učte od nejlepších.
Přidejte sePříběhy Oďivlína 1
Autor
Aru
Předpříběh s reklamní vsuvkou:"Jo to bejvávalo slunce ještě táákhle veliký, kosil jsem louky a když jsem už už vytahoval brousek na mojí benzínovou, solární kosu s větrnou turbínou, vzpomněl jsem si, že mi prapraprapraprapraprapraprapraprapravnuk zabalil sušenky Mňamky, který mám nejradši a bez kterých jsem ani tehdá s mojí starou, jako vona bývávala i mladá, ale prostě s mojí starou ani bych se nevoženil, kdyby na naší svatbu její pan otec nepřinesl sušenky Mňamky. A tak jak jsem stál v tom dešti, všude lítaly blesky, já opřenej o kosu, vzpomínal jsem na svou svatbu, teda vona už je to nebožka taky, ačkoli měla stejně jako já ráda sušenky Mňamky. No a tak jak si tam stojím, můžu šťastně vzpomínat na dobrý časy, protože mám sebou vždycky, kromě vyjímek kdy je nemám sušenky Mňamky."***Motto dne: Jedna moucha skládku nedělá!
Oďivlín bydlel a žil v přední zátoce Zadního Zaďilína a jak už to tak bývá, pánbů mu nadělil k té zátoce i moře, které si Oďivlín přál ke třetím narozeninám. Ono všehovšudy v tom moři zase tak moc lidí nebejvalo a ti co byli zaplaveni se aspoň naučili plavat a žít pod vodou, kde provozovali svůj podvodní byznys.
Oďivlín si spokojeně žil, rybařil, spal, taky jedl, pak rybařil, jedl, spal, natáhl kukačky, spal a u toho rybařil a taky jedl na dluh, ještě před tím než si narybařil, takže chodil na ryby strašlivě sytý.
To trvalo 99 let Oďivlínova života, jednoho dne se procházel mezi spaním, jeděním rybařením a natahováním kukaček po břehu nudapláže za mrznoucího deště v mlze, aby ho nikdo z nudistů neviděl, že je oblečený. Tam také mezi rozvalujícími se nudisty našel zprvu jen škeblu z moře. Už už do ní chtěl z nudy kopnout, když škebla k němu sladce škeblovitým hláskem promluvila:
"Uvnitř je perla." Zakončila smajlíkem na své škeblí tváři.
Sebral ji tedy domů, nejdříve jen tak klidně čekal a u toho nervózně poposedával, ale škebla nic! Tak vzal kladivo, že škeblu rozmlátí i s barákem a přední zátokou Zadního Zaďilína, ale škebla se prachsprostě otevřela sama. Perla sice uvnitř nebyla, ale za to tam byl lísteček zalisovaný do fólie s popisem, kde je nejlepší podmořská rybí restaurace z celýho mořskýho dna.
V podmořském světě žil vodní lid v čele s monarchou jeho Zvrhlostí Jímkou III. s manželkou Výjimkou Zvrhlou zvanou Ohyzdnou, jelikož to byla vlastně jeho sestřenice a až na to, že ji chyběl ženský půvab a byla mdlého rozumu, jiných vad, kromě dřevěných nohou neměla.
Jímka ale měl charakter a o Výjimku se staral, tak jak bylo u monarchů zvykem. Každé ráno podmořský lid, než se vydal na pracovní pozice, poklonil se vždy uctivě Výjimce Zvrhlé, zvané Ohyzdné a po té si šel raději po svých.
Oďivlín vstoje vzhlížel u břehu do hlubin s lístečkem od restaurace, ale podvodního taxi nikde nebylo, i padl Oďivlínův zrak na starce Čeka, sedícího v rybářské židličce, pod kterou spokojeně ležela Zapumčinka, smělý to výtvor evoluční. Kdysi ještě jako kluk stařec Ček chytil v mladické nerozvážnosti holýma rukama divokou pumu a nesouc si ji spokojeně přes rameno domů, zhlédl pod domovními schody Chřestýše, zvaného Královského. A tehdy dostal onen evoluční nápad a po vzoru Darwinových opic zkřížit pumu a chřestýše. I stále kluk stařec Ček hodil milenecký pár do svého dětského pokojíku, který zamknul. Nejdříve se nic nedělo, ale poté byly slyšet milenecké námluvy, spolu s praskajícím nábytkem.
Na otázku rodičů, co že se v dětském pokojíku starce Čeka děje, odpověděl že věda a s tím rodiče spokojeně odešli, cítíc se plni nových vědeckých informací. Ráno stařec Ček našel uprostřed zdemolovaného pokoje ležet pumu s oteklým břichem, zatímco novomanžel chřestýš po královsky se vypařil rozbitým oknem. Za nějaký čas už krotká a napůl rezignovaná puma snesla jedno jediné vajíčko z kterého se vyklubala ona Zapumčinka. Kromě typicky pumího vzhledu měla nápadná dvě křídla a dva ocasy po vzoru českého lva, ovšem korunku nenosila.
To byl opravdu průlom! Neboť stařec Ček vědeckými postupy prokázal, že hadi jsou příbuzní draků,... nebo čehokoli co má křídla. Díky Zapumčince se stal stařec Ček místní hvězdou, jak Zadního, tak i Předního Zaďilína a měl štěstí na několik nemanželských dětí a ke stáru byl studnicí rozumu. Autobusy davechtivých turistů za ním jezdili a mimoto Zapumčinka po dosažení dospělosti nejevila takřka známky stárnutí.
Na to vše si Oďivlín vzpomněl s pohledem na místní celebritu - Zapumčinku.
Ale na další úžasná vypravování si však počkáme do druhého dílu s toot ;)
8 názorů
není to zakódované Zeé :))
je to žertovné psaní a jak je uvedeno v upřesnění kategorie, je to zábava pro celou rodinu :D
např. žádné jméno, ani název není skutečný, nýbř je to buď hříčka, nebo vtip, někdy obojí.
a taky byl včera, respektive nad ránem úplněk, ten dotáhl příběh do zdárného konce tohoto dílu ;)
vždyť já s tebou Goro souhlasím, že je to šílené, ale vždycky je to o tom, zda-li a pro jaký a jak velký okruh a s jakým záměrem daný autor tu věc píše. mě je známo, že můj čtenář není většinový.
ale to je věc, kterou si musí rozhodnout každý autor/umělec sám
Aru, jen chci přispět radou, pohledem nezaujatého čtenáře.
Řekla bych, že by se z tvých děl dala vykřesat humorná, originální dílka, jen by ses tomu nesměl bránit. Anebo déle čekat s publikováním, znovu pročítat, škrtat... a vybrousit klenoty. A už mlčím:-)
to tedy souhlasím Goro, Aru se tady utrhnul ze řetězu :))
i na mě je to vrchol šílenosti, ALE když je dneska ten ÚPLNĚK, tak je to skvělé počtení :D
je to přehlídka šílenosti, ale kudy a jakým směrem, ani kterà postava bude upozaděna, či vyzdižena neví ani sám Aru ;)
- přechodníky byly zrušeny, nikde se neučí a v nynější češtině neexistují, podobně jako se už nikde nepíše ještě z dob Palackého užívané běžně "w", které bylo nahrazeno "v", tudíž forma přechodníků jak je dodržovat je zcela v rukou, ano zde šíleného autora :))
- u čarek uznávám, že čeština v tomto bodě dostává ode mě na zadek :D
- davechtivých je správně, podle dav, davy, srocení množstevního lidu většího, neź-li jsou dva.
uznávám že ne všechny perličky, žertíky a slovní hříčky jsou všem pochuti, nicméně nikdy jsem nepsal pro všechny, respektive pro ty co to vydrželi a přežili :D
Aru, na mne je těch podivných jmen příliš... určitě bych ubrala. Sice mám obdiv pro tvou nespoutanou obrozotvornost, ale čeho je moc... atd. Neměla by vnášet chaos...
Ovšem zkřížit pumu s chřestýšem snad nenapadne jiného autora než právě tebe! A je toho víc, co oceňuji. Tvé myšlenkové pochody jsou překvapivé a mají pel jedinečnosti:-). Zjednodušíš-li názvy/jména, bude to skvělé počtení.
Nejsem si jistá tvarem přechodníku: nesouc si ji spokojeně přes rameno domů, ověřil sis?
Místo stále kluk bych dala věčný kluk a ta čárka je navíc: I stále kluk stařec Ček, hodil...
Autobusy davechtivých turistů za ním jezdili - Vdavekchtivých - jezdily